GRAD SATISFACȚIE
NOTARE MEDIE REZULTATĂ
![](/images/printer_off_32.png)
Auzisem de Parcul Güell, . dar nu știam prea multe despre el. Pe AFA s-a scris destul de puțin (sau nu am identificat eu articolele respective), iar fotografiile publicate nu m-au lămurit prea mult. Așa că, așteptam cu nerăbdare să văd ce poate face un arhitect, să-i zic, „neconvențional” într-un parc. Așa că, programând vizita după Sagrada Familia, am cumpărat bilete la începutul lunii mai (7 euro de persoană) și am căutat conexiunile între cele două obiective. Google m-a sfătuit să folosim autobuzul V19 care ne-a lăsat la în stația Ctra del Carmel - Albert Llanas, la circa 200 m nord de intrarea de pe latura estică a parcului.
Din cauza a câtorva minute petrecute în plus, față de planificare, în Bazilică și a unei erori personale în redactarea programului, avem oarece dificultăți în a găsi stația autobuzului, Pg de Sant Joan - Còrsega, la circa 650 m sud – vest, întârziem intrarea în parc cu peste cu peste jumătate de oră față de ora biletului. Totuși, suntem primiți fără nici un fel de probleme. Suntem atenționați că în interiorul parcului nu există nici o sursă de apă potabilă, răcoritoare, sau alte de-ale gurii.
Amplasat spre limita vestică a orașului, în partea superioară a colinei El Carmel, la cote cuprinse între circa 130 și 160 m deasupra nivelului mării, parcul ocupă o suprafață de peste 17 hectare. Proiectat de arhitectul Antonio Gaudí în 1900, la comanda magnatului Eusebi Güell și construit între anii 1900 - 1914, se află, din 1984, printre obiectivele din patrimoniul mondial UNESCO.
Căutasem acasă, pe internet, un plan al parcului. Într-un final, am găsit ceva care să mă satisfacă. Îl printez și îl iau cu mine. La intrare, mi se spune că este bun, dar, se dovedește a fi doar o schiță, cu mai multe aproximații. Atașez această schiță la finalul fotografiilor. Mai aproape de realitate, și mai detaliat, am întâlnit un plan al parcului (fotografia P01) spre finalul vizitei, în zona intrării principale de pe latura sud – estică a acestuia.
Primul obiectiv marcat pe schița de acasă în traseul nostru este Casa Trias. Remarc la un moment dat, sus, în dreapta aleii, o construcție, clar că marca Gaudi. Nu prea seamănă a casă, dar, mă gândesc că, în concepția arhitectului, ar fi posibil. Ajuns în vecinătate, un panou informativ mă lămurește, nu est vorba de o casă, este primul dintre cele Trei Viaducte, al doilea obiectiv de pe schiță.
Casa Trias, acasă aveam să mă lămuresc, este, într-adevăr, o casă, amplasată mult mai departe de aleea noastră, proiectată de Juli Batllevell i Arús, pentru Martí Trias i Domènech, avocatul familiei Güell. A fost construită între 1903 și 1906. În prezent, continuă să fie o reședință privată, deținută de aceeași familie, urmașii avocatului.
Viaductul Dalt, cel pe care l-am crezut casă, de o formă ușor curbată în plan, este realizat din trei rânduri de coloane, paralele cu un perete de stâncă, cu care fac un tot unitar. Coloanele sunt ceva mai înclinate decât cele din Sagrada Familia, spre peretele de stâncă din lateralul construcției. Acestea, ca și restul construcției, par a fi, sau cel puțin numai la suprafață, din zidărie de piatră neomogenă și cu mari denivelări. Este gândit ca loc de odihnă, echipat cu numeroase bănci din piatră. Mi-a fost greu să găsesc una liberă, să-i fac o fotografie. Coloanele și bolțile în „arc frânt” dintre ele susțin un planșeu pe care pot să urc pe o scară de piatră din lateral. Aici dau de o alee betonată, ce trece peste viaduct. Aveam să aflu ulterior că aceasta dă ocol întregului parc, trecând și pe la Casa Trias. În zona de peste viaduct, pe partea spre stâncă, aleea este decorată cu o serie de ghivece cu o plantă ce seamănă cu aloe vera. Panoul informativ îmi spune că sunt agave „americana” . Ghivecele sunt amplasate la înălțime, în vârful unor stâlpi ce par, și ei, a fi din zidărie de piatră. Pe partea opusă aleii sunt construite mai multe balconașe semicirculare, cu balustrade din zidărie de piatră traforată. De la acestea se deschide o frumoasă perspectivă asupra orașului, Între balconașe sunt alte ghivece, cu aceleași agave.
În imediata apropiere, puțin mai jos, este un al doilea viaduct, Viaductul lui Mig Cu o structură similară cu primul, acesta este ceva mai lung. Coloanele, tot înclinate, par a avea o zidărie de piatră ceva mai uniformă. Punctul de atracție este un bătrân roșcov, păstrat de Gaudi în mijlocul construcției, dar care nu pare a mai fi în viață, deși panoul informativ spune că „a îmbătrânit odată cu parcul” . Deasupra este aceeași alee care, după o curbă, urcă pe Viaductul Dalt. În capătul vestic al viaductului descopăr un „loc de picnic” cu câteva mese și bănci din lemn.
Coborâm în ceea ce pare a fi aleea principală. Un panou ne informează că suntem pe „Aleea Palmierilor” Și, într-adevăr, pe partea stângă aleea este bordată de un șir continuu de palmieri destul de înalți. Pe partea dreaptă, aleea este delimitată de un fel de zid de sprijin, de vreo 3 m înălțime, tot din zidărie de piatră, ce ține în spate un versant împădurit. În grosimea zidului de sprijin sunt realizate o serie de alveole semieliptice care, împreună cu florile ce le împodobesc, atrag ca un magnet turiștii la poze. Între alveole, din zidărie de piatră de diverse dimensiuni, sunt realizate o mulțime de elemente de detalii decorative, care dau și mai mult farmec construcției. Planul parcului avea să-mi spună că aleea, practic, delimitează amplasamentul principalelor obiective ale acestuia.
În prima parte a aleii, pe stânga, sub cota acesteia, întâlnim o casă propriu-zisă. Și pentru aceasta, amplasamentul din schița de acasă este relativ. Este Casa Gaudi, casa în care a locuit arhitectul între 1906 și 1925, astăzi Muzeul Gaudi. Se poate vizita contra unei taxe suplimentare de 11 euro de persoană. Dar, biletele nu se pot cumpăra decât on-line, o noutate pentru noi, Ca urmare, rămânem pe afară. Nu îmi rămâne decât să mă documentez pe internet.
”De când a fost deschis publicului în 1963, Muzeul Casei Gaudí a lucrat pentru a arăta cine a fost Gaudí, în afară de a fi arhitect. Așadar, de-a lungul anilor, muzeul a adunat mobilier pe care l-a proiectat, obiecte și alte documente legate de viața sa.
În locul în care avem posibilitatea, coborâm în stânga aleii, pe o platformă foarte mare, perfect orizontală. Privită de sus, are o formă ovală, lungă de vreo 90 m și lată de vro 40 m. Este centrul de greutate al parcului și, în diferite locuri, am găsit-o cu diferite denumiri. În panoul cu planul parcului apare ca Plaça de la Natura, în broșura pe care am cumpărat-o de-acolo este, pur și simplu, Piața, iar în schița pregătită de acasă este Teatrul Grecesc, așa cum o denumise de fapt și Gaudi. El și- a dorit un loc de inspirație grecească, un loc larg în care oamenii să se întâlnească, să socializeze. Se pare că proiectul nu i-a fost respectat în totalitate, lucrările oprindu-se înainte de finalizare. Astăzi, totuși, pe lângă interesul turistic, Piața este folosită și la evenimente culturale, sociale sau politice. De altfel, la data vizitei noastre, în capătul nordic era amenajată o scenă improvizată și înșirate mai multe rânduri de scaune.
Conturul platformei este delimitat de un parapet de vreo 70 cm înălțime, care șerpuiește, creând mici alveole. Punctul de atracție îl constituie bancheta care însoțește parapetul. Cele două sunt placate cu plăcuțe de faianță spartă, divers colorate și așezate aleatoriu. Tehnica, de mare efect, este denumită în limba catalană „trencadis” (spărtură). Este aplicată în mai multe locuri din parc. -, și nu numai.
Platforma este jumătate săpată în dealul din vecinătate, jumătate sprijinită pe coloanele din Sala Hipostil. În capătul zonei de deasupra terenului se deschide o frumoasă perspectivă asupra intrării principale în parc, dar și asupra orașului.
Plecând din Piața / Teatrul Grecesc, coborâm mai multe trepte pentru a ajunge lângă Porticul Bugadera. Acesta este constituit dintr-un lung șir de coloane din piatră, similare cu cele de la viaducte. Bineînțeles înclinate, care, împreună cu un zidul de sprijin care susține Aleea Palmierilor” , formează o galerie ce îmbie la plimbare. În capăt, unul din stâlpi este înlocuit de o cariatidă. Probabil că, din această cauză schița mea de acasă îl denumește „Porticul Spălătoresei”
Tot acolo este și Casa Larrard. Inițial a fost domiciliul lui Eusebi Güell, care a locuit aici până la moartea sa. Ulterior a fost cumpărată de consiliul local care, în 1931, a transformat-o în școală publică municipală. Este împrejmuită de un gard, deci, clar, nu este unul din obiectivele parcului.
Traversăm, apoi, Sala Hipostil. Sunt familiarizat cu termenul de la templele antice egiptene, numai că, acolo, de regulă, le lipsea plafonul. Aici plafonul există, că doar susține o parte din Teatrul Grecesc, presupun că are grinzile mascate cu ajutorul unor alveole și este decorat în aceiași tehnică a plăcilor de faianță sparte. Cele mai multe plăci sunt albe, iar cele colorate sunt așezate după diverse modele care, conform broșurii, reprezintă soarele șu luna. Spre surprinderea mea, coloanele, 86 la număr, nu mai sunt din piatră și sunt toate identice. Interesant este că broșura numește acest loc „Piața” și consideră că este răspunsul lui Gaudi la insistențele lui Güell de a da parcului p notă grecească antică. Tot de acolo aflu că, la coloane, Gaudi a dat o interpretare proprie stilului doric. Oricum ar fi, mie tot mai aproape de Egiptul antic îmi pare.
Pe latura din spate a Sălii Hipostil, câteva trepte coboară sub cota acesteia. Aici se află izvorul Sarva, o sursă de apă bogată în magneziu, pe care Güell o vindea ca „Sarva, apă de masă” . Tot în zonă este și un rezervor de apă de ploaie, folosită la fântânile scării.
Ieșind din Sala Hipostil, ajungem la capătul de sus al Scării Monumentale. Planul parcului o denumește „Scara Dragonului” , iar broșura, simplu, „Scara” . În mod normal, venind în parc pe intrarea principală, se parcurge în sens invers, urcând spre coloanele Sălii Hipostil. Noi coborâm cele 45 de trepte, într-o construcție care se lărgește pe măsură ce ajungem jos. Pe toată lungimea ei scara este împărțită în două de un șir de sculpturi. Întrucât nu funcționează, trebuie să fii foarte atent la unele din ele ca să-ți dai seama că sunt fântâni.
Prima sculptură, începând de sus, este „Trepiedul Profețiilor” . După unele interpretări, acesta ar reprezenta „buricul pământului” , copie a celui de la Oracolul din Delphi, în care grecii primeau răspunsurile la întrebările lor. Este foarte multă vreme de când am vizitat Delphi și nu îmi mai aduc aminte de un asemenea exponat.
Puțin mai jos este „Fântâna de Sus” , sau a „Dragonului” . În concepția lui Gaudi, acesta, ca și Dragonul din Delphi, apără fântânile. O altă teorie spune că ar fi inspirat de crocodilul de pe blazonul orașului francez Nimes, unde Gaudi și-a făcut studiile. Orice ar fi, îmbrăcat în cioburile de faianță intens colorate, arată foarte bine și atrage copiii să se urce pe el, deși este interzis.
„Fântâna din centru” este realizată din un medalion circular, mare. și așezat vertical, ce are în centru steagul catalan. Din acesta iese un cap de șarpe care, pare-se, ar reprezenta sănătatea, sau Șarpele de pe toiagul lui Moise, cel care l-a apărat de pericolele din deșert.
„Fântâna de Jos” pare a fi o încrengătură de ramuri și diverse plante, inspirată de un anume loc din munții din zonă vizitați de Gaudi. Eu, personal, nu înțeleg, însă, de ce se consideră că fântâna generează ideea că scara „simbolizează geografia Coroanei Aragonului” :-??
Toate datele de mai sus, referitoare la echiparea Scării Monumentale, sunt extrase din broșura cumpărată ulterior. În momentul trecerii prin dreptul lor, nu am știut exact la ce mă uit.
La data vizitei noastre, partea de scară din dreapta, în sensul coborârii, era blocată temporar de un șantier. Ajungând jos, în dreptul intrării principale, avem în stânga o clădire ce îmi aduce aminte de formele de turtă dulce. Este „Casa Gărzilor” . Construită între 1901 și 1903, ca reședință a îngrijitorului proprietății, este unul dintre puținele exemple de locuințe modeste ale lui Gaudí. A fost construită urmând principiile utilității și simplității interioare, dar cu un mare rafinament în folosirea bolții catalane. Se poate vizita, dar trebuia să stăm la o coadă de vreo 30 de minute. Am renunțat. Se pare că înăuntru nu sunt prea multe de văzut, doar câteva filme despre istoria parcului.
Pe partea cealaltă a intrării este o altă clădire, o combinație între formele de turtă dulce și castelul lui Disney. Nu am reușit să aflu date suplimentare despre ea, știu doar că adăpostește, pe două nivele, magazinul de suveniruri. Petrecem aici câteva minute, ocazie cu care cumpăr broșura menționată anterior.
Suntem de mai bine de două ore în parc. Începe să ne ajungă oboseala. Decidem să ne îndreptăm spre ieșire, deși am mai avea de văzut „Dealul celor trei cruci” . Dar pare nițel cam departe și cu un oarecare urcuș. Probabil că nu degeaba se cheamă „Calvarul” . Iar noi, oricum avem de urcat până la intrarea de la sosire. Asta, pentru că aveam în program să revenim în oraș cu același autobuz V19
Pornim pe o alee care, inițial, merge pe lângă gardul parcului, În drum, spre ieșire, trecem și pe sub al treilea viaduct, Viaductul Baix. Este asemănător primelor două, are tot trei rânduri de coloane de piatră, dar cu zidărie un pic diferită, tot înclinate, dar fără un perete de stâncă sprijin suplimentar. Nu știu de ce, îmi pare mai spectaculos, mai aproape de ce înseamnă un „viaduct” .
Urcând cei circa 30 m pe care i-am coborât în cursul vizitei, cu toată oboseala acumulată, ne declarăm mulțumiți de ceea ce am văzut, un parc mai puțin obișnuit.
Trimis de msnd in 10.08.24 12:20:38
- Nu a fost singura vizită/vacanţă în SPANIA.
- Alte destinații turistice prin care a fost: Egipt, Irak, Bulgaria, Turcia, Grecia, Spania, Ungaria, Polonia, Suedia, Norvegia, Danemarca, Germania, Cehia, Franța, Italia, Macedonia. Marea Britanie
18 ecouri scrise, până acum, la acest articol
NOTĂ: Părerile și recomandările din articol aparțin integral autorului (msnd); în lipsa unor alte precizări explicite, ele nu pot fi considerate recomandări sau contrarecomandări din partea site-ului AmFostAcolo.ro („AFA”) sau ale administratorilor.
![](https://amfostacolo.ro/FOTO/GENUINE/d011/11798/36123_115186_7.jpg)
- Coordonate GPS: 41.41342510 N, 2.15318490 E - neconfirmate încă
ECOURI la acest articol
18 ecouri scrise, până acum, la acest articol
Mutat, la reorganizare, în rubrica "Parc Guell, BARCELONA" (deja existentă pe sait)
Articolul a fost selectat ca MiniGhid AmFostAcolo pentru această destinaţie.
Un parc curios sau ciudat puțin modul în care este realizat. Câte ceva despre el am scris, inclusiv fotografii, și eu în articolul meu despre Barcelona ('Barcelona văzută în fuga calului').
Mi-a plăcut să revăd imagini de acolo, mult mai multe dacât am postat eu (deh, eram la începuturile activității mele pe AFA, și nu prea știam eu cum să fac un review).
@Mitica49:
Poate și din cauza vârstei mele, eu îl consider pe Gaudi un „arhitect ciudat” , deși, cred că termenul normal este „nonconformist” . Iar de la un asemenea arhitect nu poate să rezulte decât un „parc ciudat” . Cu cât intrigă mai mult, cu atât trezește o curiozitate mai mare și. în final, fie că place sau nu place ochiului, rămâne în amintire.
Semnul meu de întrebare este cum a reușit, cu nivelul de cunoștințe și tehnica sfârșitului de secol XIX, început de secol XX, să facă toate calculele de rezistență și stabilitate, nu aici, ci mai ales, la Sagrada Familia. Și mă mai întreb, cum i-a venit ideea că stâlpii înclinați dau p mai mare stabilitate?
Mă bucur când un articol al meu creează aduceri aminte „din fuga calului” și, eventual, le completează.
O zi excelentă!
@msnd:
” Semnul meu de întrebare este cum a reușit, cu nivelul de cunoștințe și tehnica sfârșitului de secol XIX, început de secol XX, să facă toate calculele de rezistență și stabilitate, nu aici, ci mai ales, la Sagrada Familia. Și mă mai întreb, cum i-a venit ideea că stâlpii înclinați dau o mai mare stabilitate?
Se pare ca nu facea cine stie ce calcule sofisticate, ci... experimenta. Construia machete la scara precisa si le testa folosind saculeti cu nisip. Ba, uneori, le aseza cu fundul in sus si cerceta cum rezista sub forta propriei lor greutati.
Am avut ocazia sa vad astfel de machete in doua locuri: in podul Pedrerei si in subsolul Sagradei. Acest subsol al catedralei este un adevarat muzeu tehnic, nu mai tin minte tot ce am admirat pe acolo, dar stiu ca am stat inauntru o gramada.
@msnd:
” Este Casa Gaudi, casa în care a locuit arhitectul între 1906 și 1925, astăzi Muzeul Gaudi. Se poate vizita contra unei taxe suplimentare de 11 euro de persoană. Dar, biletele nu se pot cumpăra decât on-line, o noutate pentru noi
Am vizitat parcul in 2016, acum opt ani. La Casa Gaudi se puteau cumpara bilete la fata locului si erau mai o ieftine (5 sau 7 euro, asa ceva).
Este un obiectiv emotionant. S-au pastrat camerele in care a locuit marele arhitect in ultimii 20 de ani ai vietii sale, asa cum au fost. Traia aproape ca un calugar, mobilierul este foarte auster. Din cele (parca) patru incaperi, una era transformata intr-un altar, se ruga ore intregi in fiecare zi. Chiar tin minte ca am vazut si un fel de bici, cu care se autoflagela.
Si exista multe fotografii pe pereti, inclusiv cu tramvaiul care l-a ucis sau cu uriasul cortegiu care l-a insotit pe ultimul drum.
Citesc stirea de mai jos. Eu am ajuns la Park Guell cu 116
digi24.ro/stiri/externe/m ... turisti-2764579
La plecare, am folosit scarile rulante. Personal, nu cunosc alt oras in care sa poti urca sau cobori dealurile pe scari rulante.
Pe cele de la fantanile cantatoare, care urca spre Muzeul de Arta, pe Montjuic, le stie toata lumea. Cele de pe colina Carmel sunt mai putin cunoscute. De asta nu le-au ascuns inca pe maps.google
@adso:
Foarte interesant!
Mulțumesc mult pentru completare!
Am aflat mai multe lucruri, pe care nu le știam, despre Gaudi. De exemplu, înclinațiile lui religioase, sau cum a murit.
Acum chiar îmi pare rău că nu l-am vizitat.
La un moment dat, eram încă în parc, m-am gândit că ași fi putut cumpăra biletele on-line, la fața locului, cu telefonul. Deh! Mintea românului... !
Dar, tot eu am zis că, mai mult ca sigur, îmi vor răspunde că ni mai sunt bilete pentru acea oră. Așa că nu ne-am mai întors.
O zi excelentă!
@adso:
Și eu m-am gândit că făcea cam același calcule pe care le făceau constructorii de catedrala începând din secolul al IX-lea, sau chiar mai devreme. Și, de aici au rezultat ziduri de mai mulți metri grosime. Dar stâlpi înclinați?
Despre muzeul din subsolul Sauradei Familia am aflat la fața locului, și, din nefericire nu a mai avut loc în program. Și așa am întârziat la Parcul Güell. Se pare că pentru bazilică trebuie rezervată o zi întreagă.
Macheta din podul Casei Mila am văzut-o și am li filmat-o. Foarte interesantă și spectaculoasă. Dar nu am știut că este făcură de Gaudi și care a fost rolul ei.
O zi minunată!
@adso:
Știam de ascunderea unei linii de autobuz spre Parcul Güell încă de când făceam programul excursiei. De aceea am fost bucuros când Google ne-a găsit o linie directă între Sagrada Familia și parc, chiar cu riscul de a merge 650 m pe jos.
Iar V19 a venit foarte repede la ducere. Este drept că la întoarcere l-am așteptat ceva mai mult timp, dar, ca la noi, au venit două în același moment. Marele avantaj a fost că ambele stații, și la venire, și la plecare, sunt cam la 200 m de poarta parcului și, ce fiecare dată, drumul este între-o ușoară coborâre.
Mulțumesc încă odată pentru toate completările aduse.
@msnd: Acordat votul no 20 pentru splendidul serial din Barcelona scris de tine şi de Doina. Pentru cei cărora li s-au prăfuit amintirile vechi este o excelentă ocazie de aducere aminte.
@Michi:
Sărut mâna!
Mii de mulțumiri pentru vizită, ecou și vot, dar, mai ales pentru cuvintele frumoase la adresa articolelor noastre.
Încă de când am început să scriu aici, mi-am propus două lucruri. Fie să împrospătez amintiri cu mai mică sau mai mare vechime, fie să încerc să îi conving pe cei care nu cunosc locurile, să spună și ei „Am Fost Acolo!”
Oricare dintre reușite mă bucură foarte mult, chiar dacă nu le cunosc pe toate.
O zi excelentă!
Dl. SM, avem aici ca de obicei un pr. foarte detaliat si bine informat si... m-ati convins, in aceasta viata nu cred ca voi ajunge acolo, dar in urmatoarea, sigur merg, imi cumpar bilete ptr acolo inca de la poarta Sfantului Petru. Felicitari ptr articol iar pozele sunt demne un calator inrait axat pe detalii care te fac sa visezi frumos. Inca mai astept scoicile de la capatul pamantului stiti dv, cap verde cu rechini, dar... pot fi mituit si cu unele din Spania ha ha, glumesc desigur.
@adso
Mulțumesc mult, dar nu am cont și nu folosesc FB.
O zi excelentă!
@NUTU:
Ia te uită de unde sare iepurele!
Parcă mi-a trecut ceva, cândva, pe la ureche. dar, cum a venit, așa a și trecut. Așa că, nu am avut niciodată idee că am în zonă un membru AFA cu o vechime mai mare decât a mea. Păcat că nu a scris până acum decât ecouri, cu toate hotelurile pe care le-a vizitat și restaurantele la care a mâncat. Dar, timpul nu este trecut.
Mulțumesc pentru vizită, ecou și vit. Dar, mai ales. mulțumesc pentru aprecierile făcute într-un mod atât de original.
Scoicile așteaptă cuminți să ajungă în final la destinație.
O zi excelentă!
- Folosiți rubrica de mai jos (SCRIE ECOU) pentru a solicita informații suplimentare sau pentru a discuta cele postate de autorul review-ului de mai sus
- Dacă ați fost acolo și doriți să ne povestiți experiența dvs, folosiți mai bine butonul de mai jos ADAUGĂ IMPRESII NOI
- Dacă doriți să adresați o întrebare tuturor celor care au scris impresii din această destinație:
in loc de a scrie un (același) Ecou în "n" rubrici, mai bine inițiati o
ÎNTREBARE NOUĂ
(întrebarea va fi trimisă *automat* tuturor celor care au scris impresii din această destinație)
- Apr.2016 Parcul Guell — scris în 05.05.16 de turista72 din CONSTANţA - RECOMANDĂ
- Sep.2012 Parcul Guell — scris în 03.10.13 de Rodel din SIBIU - RECOMANDĂ
- Jul.2011 Cum ajung la Parc Guell — scris în 19.07.11 de ramo_info din CLUJ NAPOCA - RECOMANDĂ
- Apr.2010 Parc Güell-Barcelona — scris în 27.05.12 de roxana.tomina din DUBAI, U.A.E - RECOMANDĂ
- Aug.2009 Plimbare prin Parcul Guell - Barcelona — scris în 28.11.10 de sandu.53 din BUCUREşTI - RECOMANDĂ
- Jul.2007 Un parc mai altfel decat celelalte... — scris în 26.10.09 de ileanaxperta* din BUCURESTI - RECOMANDĂ